Сергій Прокопчук народився 8 травня 1986 року у селі Балашівка у багатодітній родині, де батьки виховували шестеро синів та чотири доньки. Хлопець виростав допитливим, розумним та працьовитим. З раннього дитинства не цурався будь-якої сільської роботи, адже намагався завжди і у всьому допомагати тату та мамі, яка рано пішла із життя.
З 1992 року по 2003 рік навчався в Балашівській середній школі. Сергій був наполегливим та успішним учнем, вчився добре. Вчителі та одноклассники апам’ятали його як сумлінного та надійного товариша, який завжди прийде на допомогу і ніколи не підведе.
Сергій Миколайович рано залишився сиротою, тому не зміг продовжити навчання, оскільки як на його плечі, так і на плечі його старших братів і сестер, лягли клопоти піклування за меншими дітьми. Сергій був одруженим, однак сімейне життя не склалося, у нього залишилося троє неповнолітніх дітей. 14 травня 2024 року старший розвідник-гранатометник Прокопчук Сергій Миколайович, загинув під час виконання бойового завдання у Луганській області.
Заупокійна служба відбулась у церкві Святого Іоанна Богослова села Балашівка
Поховали Сергія Миколайовича на сільському кладовищі зі всіма військовими почестями.… Читати далі
Курильчик Володимир Петрович (20.10.1975-09.06.2023 )
Володимир народився 20 жовтня 1975 року і проживав у місті Березне. З 1982 року по 1990 рік навчався у Березнівській загальноосвітній школі-інтернат, а з 1990 по 1992 – у Березнівськомулісовому коледжі за спеціальністю «Лісове господарство». З 1993 по 1995 рік проходив строкову військову службу у Державній прикордонній службі України. В свій час працював бригадиром на сірниковій фабриці у місті Березне.
У мирний час Володимир був надзвичайно добрим, щирим, комунікабельним чоловіком, котрий завжди був готовий прийти на допомогу. Обожнював риболовлю та «тихе полювання».
Солдат, стрілець-помічник гранатометника механізованого батальйону захищав рідну землю з січня 2023 року. Загинув на Запорізькому напрямку ще 09 червня 2023 року. Після тривалого пошуку тіла лише 16 травня 2024 року, Березнівська громада з глибоким сумом провела у останній земний шлях свого Героя. Поховали Володимира Петровича на міському кладовищі в урочищі «Лукавець» на Алеї Слави поруч із земляками, які віддали своє життя за майбутнє незалежної України.
У загиблого Героя залишилися сестри: Марина, Людмила і Тетяна.
Курята Михайло Георгійович (22.06.1989-16.04.2024)
Михайло народився 22 червня 1989 року в місті Березне. В молодших класах навчався в Березнівській загальноосвітній школі №2, а згодом у Березнівському агротехнічному ліцей-інтернаті. В цивільному житті працював на будівельних роботах.
08 серпня 2022 року старший солдат Михайло Курята призваний на військову службу по мобілізації, став гранатометником 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону.
16 квітня 2024 року воїн помер в бліндажі на позиціях ротного опорного пункту.
Чин похорону відбувся у храмі Різдва Пресвятої Богородиці міста Березне Поховали Михайла зі всіма військовими почестями на міському кладовищі в урочищі «Лукавець» на Алеї Слави.
Михайло був неодружений у нього залишилися сестри та племінники.
Головин Федір Миколайович (07.02.1973-02.04.2024 )
Федір народився 07 лютого 1973 року у селі Бистричі тоді ще Березнівського району. Федір любив математику, спорт і автомобілі, мав багато друзів. Після закінчення Бистрицької школи у 1990 році вступив до Корецької автошколи, де здобув кваліфікацію водія категорії В і С. Потім була військова служба, робота, одруження – звичайне життя. Війна перекреслила мирні плани.
З жовтня 2023 року – Федір старший водій-телефоніст стрілецької роти, мужньо боронив країну на Донецькому напрямку. 02 квітня 2024 року ворожа куля обірвала життя солдата. Федір був неодружений. У нього залишилися мама, брат та племінники.
Заупокійну службу провели у Свято-Миколаївському храмі села
Бистричі. Поховання відбулося на місцевому кладовищі поруч із загиблими захисниками односельчанами..
Радіо Віталій Миколайович (22.10.1980-01.04.2024 )
Віталій народився 22 жовтня 1980 року і все життя проживав у рідному селі Кургани Березнівської громади.Після закінчення Курганської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів у 1995 році навчався у Березнівському професійно-технічному училищі. Проходив військову строкову службу. В мирному житті наш захисник був щирим, доброзичливим, чуйним, готовим завжди прийти на допомогу. Мав велике коло друзів. Захоплювався риболовлею та збиранням грибів. Віталій захищав Україну з перших днів повномасштабного вторгнення російських окупантів в Україну. Служив головним сержантом єгерського
батальйону.
Старший сержант Радіо Віталій Миколайович загинув 01 квітня 2024 року на Донеччині під час виконання бойового завдання у бою з російськими окупантами. Похоронна процесія в жалобі пройшла від рідної оселі до Свято-Покровського храму села Кургани, де відбулася заупокійна служба за
захисником.
У полеглого захисника залишилися дружина Наталія, син Богдан, дочка Віта, брат Володимир та сестра Іванна.
Луцик Микола Анатолійович (23.12.1990-13.06.2023)
Народився Микола 23 грудня 1990 року в селі Городище, що на Березнівщині. В 2004 році закінчив 8 класів Городищенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Повну середню освіту здобув у Березнівському ліцеї-інтернаті спортивного профілю. У 2013 році закінчив Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем’янчука» в місті Рівне, де отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Фізична реабілітація» та здобув кваліфікацію магістр фізичної реабілітації, викладач вищої школи.
У спортивному житті Микола наполегливою працею досяг рівня майстра спорту України з веслування на байдарках і каное. Неодноразовий чемпіон спортивних змагань та кубків Рівненської області, призер чемпіонатів і кубків України з веслування на байдарках і каное.
В мирному житті Микола був гарною людиною, надійний, життєрадісний і завжди усміхнений, турботливий і люблячий син, брат. Після повномасштабного вторгнення російських окупантів на рідну землю Микола відразу повернувся на Україну із-за кордону, і добровільно 02 березня 2022 року став на захист рідної країни від рашиських загарбників. Служив Микола сержантом, командиром танку танкового батальйону.
13 червня 2023 року 33-річний український воїн загинув під час виконання бойового завдання в Донецькій області.… Читати далі
Сокот Михайло Миколайович (25.11.1995-28.09.2022)
Сокот Михайло Миколайович народився 25 листопада 1995 року в селі Князівка Березнівського району. З 2002 по 2013 рік навчався у Князівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Після закінчення школи був призваний на строкову військову службу до лав Збройних Сил України, де зарекомендував себе як зразковий військовослужбовець. Його батькам, Раїсі та Миколі Сокотам, з армії дякували за сина – відповідального, розумного, людяного. Він завжди був спокійний, розважливий. Дуже гарно навчався в школі, ніхто і ніколи на нього не скаржився. Михайло був дуже добрий і з повагою ставився до людей. З друзями – душа компанії, а друзів він мав багато.
У 2014 році уклав контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, був учасником бойових дій у зоні АТО. Під час повномасштабного вторгнення росії на нашу землю в червні 2022 року став на її захист.
28 вересня 2022 року солдат, стрілець-санітар десантно-штурмового батальйону Сокот Михайло Миколайович загинув на Харківщині виконуючи
бойове завдання. Захиснику було всього 27 років…
Відспівування провели священослужителі у Свято-Миколаївському храмі села Князівка.… Читати далі
Музинчук Василь Васильович (07.05.1978-26.03.2023)
Василь Музинчук народився 07 травня 1978 року і постійно проживав у селі Яблунне що на Березнівщині. В 1993 році закінчив Яблунівську восьмирічну
школу. В школі його вирізняла активність, швидкий розум, тяга до нового. Василь був кмітливий, веселий, завжди готовий прийти на допомогу. Але
особливо його приваблювала техніка. Саме через любов до техніки юнак подався навчатися на тракториста на базі Березнівської райсільгоспхімії. Свій
трудовий шлях розпочав в місцевому колгоспі «Україна». З липня 1996 року по листопад 1997 року проходив строкову службу у внутрішніх військах. Після служби продовжив працювати у колгоспі.
В серпні 2023 року, коли прийшов час стати на захист Батьківщини, він з честю виконав свій обов’язок. 26 березня 2023 року під час перебування у відпустці Василь Васильович помер у рідному селі. Серце захисника не витримало фізичних та психічних навантажень.
У Свято-Параскевському храмі села Яблунне відбулася заупокійна служба за захисником.
Рибачок Руслан Петрович (01.10.1973-20.03.2024)
Рибачок Руслан Петрович народився 01 жовтня 1973 року і постійно проживав у селі Друхів що на Березнівщині.
З 1980 по 1989 рік навчався у Друхівській середній школі. З 1991 по 1993 рік проходив строкову військову службу. Після проходження військової служби з 1994 про 2001 рік працював у місцевому колгоспі імені Шевченка.
В мирному житті був щирим, доброзичливим, чуйним, працьовитим хлопцем, готовим завжди прийти на допомогу. Брав активну участь в громадських роботах з благоустрою рідного села. Мав велике коло друзів. Захоплювався риболовлею та збиранням грибів.
Руслан Рибачок був мобілізований до лав Збройних Сил України в грудні 2023 року.
20 березня 2024 року солдат взводу резерву солдатського складу військової частина А7019 потрапив у ДТП на відрізку дороги Рівне-Костопіль внаслідок чого отримав травми несумісні з життям.
Руслан був неодруженим, у нього залишилися сестра та племінники.
Чин прощання з Русланом Рибачком та похоронне служіння релігійної громади Церкви Християн Віри Євангельської села Друхів відбулося біля його батьківського будинку. У захисника залишилася сестра Людмила Петрівна та племінники Мирослав та Діана.… Читати далі
Козлюк Cергій Євстахович (19.06.1971-19.03.2024)
Сергій народився 19 червня 1971 року у селі Яблунне Березнівського району. У 1987 році закінчив Чудельську школу-інтернат, що в Сарненському районі. У 1988 році в місті Березне отримав фах тракториста. Розпочав свою трудову діяльність в 1987 році в місцевому колгоспі «Україна». З 1989 по 1991 рік проходив військову строкову службу в Казахстані. Після проходження військової служби продовжив працювати в тракторній бригаді колгоспу «Україна».
З 1994 працював у різних підприємствах: в колгоспі імені Кузнецова, СФГ «Шанс» Березнівського району та у філії «Березнівський райавтодор» дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор».
У мирному житті наш захисник був трудолюбивим господарем. Вмів ладнати з будь-якою сільськогосподарською технікою. З дружиною виховали 5 дітей. Старший син Іван, на даний час в рядах ЗСУ захищає цілісність та суверенітет держави. Найменший неповнолітній син Олександр, 2008 року ародження, навчається в Кам’янському ліцеї. Сергій був прекрасним чоловіком, люблячим батьком та дідусем для п’ятьох онуків. Із 10 серпня 2023 року наш оборонець поповнив лави Збройних Сил України. Служив старший сержант Козлюк Сергій Євстахович стрільцем піхотної роти.… Читати далі